Ikke sørg over Joe Strombel. Han levde et rikt liv.
En avismann av beste sort.
En pryd for den fjerde statsmakt.
Uansett om bombene falt i felten.
Uansett hvor høyt opp den politiske skandalen rakk.
Eller hvor mange store selskaper eller småkjeltringer som truet ham.
Uansett risiko, -
- var det en historie, forfulgte Joe den og fikk den som regel.
Da saken om Prins Charles brøt løs, ble han uglesett hos de kongelige.
Bortsett fra Diana, de var alltid gode venner.
- Han elsket damer. - Han begynte som politireporter.
En av de beste.
Jeg og Joe ble fanget i Afghanistan.
Taliban skulle til å skyte oss, men så fant Joe en å bestikke, så vi slapp unna.
- Men ikke med sine egne penger. - Nei, han førte det som utgifter.
Men vi måtte kle oss i burka. Vi overlevde, for å skrive mer.
- Han var elsket av alle. - Ikke alltid av Etterretningen.
- Han fikk opplysninger før alle andre. - Men ikke om Richard Nixon.
Hvor du enn er, Joe, det blir ikke det samme uten deg.
Skål for Joe Strombel.
Hvor er vi på vei hen?
Sier dette deg noe?
Han svarer ikke. Jeg har prøvd.
Joe Strombel. Hjerteslag.
Jane Cook.
- Vel, hva driver du med? - Reporter. Og du?
Jeg er... varprivatsekretær for Peter Lyman.
- Lord Lymans sønn. - Imponerende ung mann.
- Kjente du ham? - Bare av omdømme.
Men jeg likte det jeg fikk høre. Han har nok en framtid i politikken.
- Hvordan døde du? - Jeg tror jeg ble forgiftet.
Tror du det? Hvorfor?
Kanskje fordi jeg var på nippet til å få bekreftet en fryktelig mistanke.
Om hva da?
At Peter Lyman er seriemorderen politiet kjenner som Tarotkort-morderen.
- Hva? - Du kjenner vel til saken?
Jeg skrev om den for to år siden da mordene begynte. Men, Peter Lyman?
Hva fikk deg til å mistenke denne rike, pene, uangripelige borgeren?
- Det siste mordet. Politiet fant et spor. - En mansjettknapp. Sjelden og antikk.
- Ja, svært sjelden. Art Deco. - Peter hadde et par nøyaktig makne.
Det kunne Tarotmorderen hatt også.
Men jeg la merke til at Peter bare hadde én igjen. Han hadde mistet en.
Si meg, informerte du politiet, eller ble det for klamt?
Jeg ringte advokaten og ba om råd.
Og syntes jeg hørte et klikk i telefonen, som om noen hadde hørt på.
Senere samme dag, etter maten, døde jeg helt plutselig.
Mistenkelig.
Gode gud, Peter Lyman...
Er han Tarotmorderen... For en historie!
Tenkte nok du ville like den.
- En saftig historie. Og jeg fikk den først. - Det er ingen først, dit du er på vei.
Bare sist.
Mr. Tinsley?
Sondra Pransky.
Hvem?
Journalisteleven fra Adair. Jeg skrev og ba om et intervju.
Og du... eller sekretæren din...
Jeg vet hvor opptatte filmregissører er. Men du sa, at om jeg var i London...
Og her er jeg! Tror jeg har brevet ditt...
- Jeg er litt opptatt. - Her er det! Dette er bare så flott!
Du har mange fan i Rochester.
Med den nye filmen din til høsten og...
Kan jeg stille deg noen spørsmål?
OK, men vi må være kjappe.
Jeg skriver for kulturdelen. Men skal gå over til tyngre stoff.
Og med tyngre stoff, da mener du?
Vil du vite det?
Jeg skulle egentlig ikke ta college, men bli tannlegeassistent som min søster.
Ikke misforstå. Det er et flott yrke. Jeg har stor respekt for tenner og gummer.
Hele familien driver med tannregulering.
- Er du på ferie her? - Ja.
Jeg er en god venn av en overklassefamilie her i London.
Familiene våre ferierte i Palm Beach, -
- og jeg ble venner med barnebarnet deres, Vivian.
En til?
Jeg gikk til sengs med ham uten å få intervjuet. For en reporter!
- Assen var sex'en? - Jeg var så dritings at jeg husker ikke.
Straks det var over, fikk han en telefon og dro til Thailand.
Justin Richards fikk fyken fra et prosjekt, og han måtte ta over.
Poenget er at jeg sa på skolen at jeg fikk et særintervju med Tinsley!
Du var nervøs, uerfaren. Du drakk. Han er et sjarmerende geni.
Du er en tiltrekkende jente. Intervjuer man stjerner på hotellet, så pass på!
Skulle gjerne hatt en hyrdestund med Michael Tinsley.
- Jeg la nye håndklær til deg. - Tusen takk, Mrs. Thompson.
- Skynda på, du blir sen. - Mamma da.
Men jeg fikk ikke historien! Hadde jeg brukt min kvinnelist -
- som Hepburn eller Rosalind Russell...
Vi spiser lunsj på Ivy, tar med lillebroren min på den forestillingen, -
- og så går vi på fest, hvor det er drøssevis av flotte karer.
Du sier alltid at du bare møter tapere. Du mistet saken, hva så?
Mine damer og herrer, nå kommer -
- Splendinis forbløffende magi!
Takk! For et fantastisk publikum!
Hver gang jeg er i London, -
- får jeg en egen fornemmelse.
Dere er noen strålende mennesker.
Til mitt neste eksperiment, eller triks, trenger jeg en frivillig.
Gå og finn en til meg. Dette er litt farlig, så ingen barn.
Jeg trenger en voksen, en som vil sette livet til.
- Din første gang på scenen? - Ja.
Det er ingenting å være redd for. Ikke vær nervøs. Hva heter du?
Sondra Pransky.
En landsmann! USA! Hvor kommer du fra?
Nei, ikke si det. Jeg har et godt øre for slikt.
Alabama! Har jeg rett?
Tett på. Jeg er fra Brooklyn.
Utrolig! Velsigne deg, jeg er også fra Brooklyn.
Det strømmer kjærlighet fra damen her. Det sier jeg fra bunnen av mitt hjerte.
Du er et fantastisk menneske og en pryd for din rase.
Sondra, hva driver du med?
Jeg er student.
Og hva studerer du?
Vent, jeg har instinkt for hva folk studerer, jeg vet hva du passer til:
Tannlegeassistent! Brenner det?
- Nei, journalistikk. - Du studerer journalistikk.
- Har du vært dematerialisert før? - Nei.
Jeg skal bare riste molekylene dine og splitte dem.
Jeg har nettopp spist. Vil...?
Overlat vitsene til meg, Sondra.
Jeg vil be deg om å gå inn i den boksen, og så splitter jeg molekylene dine.
- Helt smertefritt. - Ikke kil.
Si hva du nettopp sa. Dette må dere høre. Si det!
Hun sa: "Ikke kil!"
Velsigne deg. Fantastisk sans for humor.
Hadde flere hatt sans for humor, hadde ting vært annerledes. Jeg fleiper ikke.
Gå inn i boksen, Sandra. Inn i boksen. Jeg skal sette molekylene i sving.
- Miss Sondra Mandelbaum. - Pransky.
Pransky, Mandelbaum... Dere har samme høytidsdager.
Inn i boksen, ikke vær redd.
- Du er journalist, ikke sant? - Hva gjør du her?
Er du ikke journalist? Jeg konsentrerte på slike vibrasjoner.
Klar, Sondra?
Jeg er reporter Joe Strombel. Jeg har tidenes sak om Tarotmorderen.
Stemmer alt, er det utrolig. Den har alt: Kjente navn, mord, prostitusjon...
Nå setter jeg molekylene i sving.
Jeg kan gi deg opplysninger. En svær sak, et varp.
Peter Lyman...
Kom ut nå, Sondra.
Trikset er over, elskling.
Hun er litt ør.
Er molekylene dine OK? Kjennes alt bra? Er du like hel?
Fantastisk. OK, Sondra, du kan sette deg.
Gi henne en applaus.
TAROTMORDEREN SLAR TIL IGJEN HORE NR. 10 DREPT
JOURNALIST JOE STROMBEL ER DØD
Slår du av blålyset?
Jeg får så negative vibrasjoner av blått.
Det er en dame som vil treffe deg.
Mandelbaum? Fra skoleavisa?
Pransky. Jeg må snakke med deg om noe viktig. Da du satte meg...
Jeg lukter et tåpelig søksmål. Så du har hodepine nå? Svimmel?
- Nei. Da du satte meg i boksen... - Dematerialisatoren.
...materialiserte det seg en ånd.
- Jeg mener det, Mr. Splendini. - Kall meg Sidney Waterman.
Jeg fant bare på noe for å gi skrellingene litt karisma.
Jeg så ånden! Trodde han var en sceneslask.
Jeg bruker ikke dem. De skal ha pensjonsordninger.
Han sa han het Strombel, en journalist fra de dødes land.
Han er journalist, jeg er journalist.
Vibbene våre må ha filtra seg i hop. Det sa han ikke, men jeg la sammen to og to.
Gjør meg en tjeneste og gjør det et annet sted, for jeg er fryktelig opptatt.
Jeg googlet ham. Joe Strombel døde for tre dager siden. Putt meg i boksen igjen.
Nå... setter jeg sving på molekylene.
Si fra om det skjer noe.
Jeg er rett her. Molekylene surrer...
Mr. Strombel? Joe?
Pransky her. Journalist fra Adair.
Ikke helt den beste, men hva jeg mangler i erfaring tar jeg igjen med innsats.
Jeg begynner å gå lei, Sondra. Er det overhodet noen der inne?
Ingenting ennå.
Det var det. Finito.
Kom ut. Ikke fortell om dette til noen, for da tar de førerkortet fra deg.
- Jeg skjønner ikke... - Hva da?
Det er finér. Jeg lagde den. Trodde du det var ånder? En verden av døde?
Hva du enn røyker, ikke ta det gjennom tollen.
Jeg liker deg, fra bunnen av mitt hjerte, men du må gå nå.
Sondra? Hør nå, Sondra.
Ta notater. Dette er en svær sak.
- Har du en penn? - Jeg har bare ett minutt. Skynd deg.
Jeg tror at Peter Lyman... Fikk du navnet?
...sønn av Lord Lyman, en respektabel forretningsmann, -
- rik, godt utseende, vellykket.
Jeg tror Peter Lyman er Tarotmorderen. Bare noter.
Om så er, har han drept 12 kvinner.
Er det Lyman, er dette den største saken siden Jack the Ripper.
Umulig å si hvor han slår til neste gang, men flere kvinner vil bli drept.
Så fryktelig! Vi må fortelle det til politiet.
Hva slags journalist er du? Nei! Han er en respektert millionær.
Man anklager ikke slike uten solide beviser.
Vet han at man er på sporet av ham, blir han umulig å fange. Og dobbelt så farlig.
Han forgiftet muligens sekretæren da han mistenkte at hun hadde avslørt ham.
Nei, først må du få tak i saken, men på riktig måte!
Så ingenting er sikkert?
Jeg har en magefølelse på dette, som journalister bare drømmer om.
Og til nå er det ingen andre som vet det.
Hadde jeg levd i dag, ville jeg skaffet fakta og blåst saken himmelhøyt!
Tro meg, Sondra, -
- man kan vente et helt liv på en slik sak. Ikke ødelegg det.
Og vær forsiktig. Det står liv på spill. Kanskje ditt også. Jeg må stikke.
Jeg må stikke.
- Det holder for meg. - Du må hjelpe meg.
Ikke jeg. Jeg er en taskenspiller.
Jeg sitter på verdens største sak!
Til en skoleavis! Du er langt utpå dypt vann. Del saken med noen.
Dele den? Nei! Jeg skal grave fram fakta og selge saken til høystbydende avis.
Hør på deg, da. Snart drikker du svart kaffe og røyker, med hatten i nakken...
Vi har dårlig tid. Vi må slå til!
Han er seriemorder. Han kan myrde når som helst!
Jeg hørte det, og la andre planer.
- Gå til politiet. - Hva skal jeg si til dem?
Det han sa. At Lord Lymans sønn, Peter, er en seriemorder.
Og hvor fikk jeg opplysningene fra?
Fortell dem det. Ikke sant, bare si...
Bare forklar dem at ...ikke sant... si at... fortell at...
Hvor du har opplysningene fra?
Ikke si noe, ellers burer de deg inne.
Nettopp. Skal jeg si: "Jeg fikk vite det av en død fyr"?
Men jeg driver ikke med slikt.
Jeg tar Bar-mitzvaher og bursdager...
- Du snakker med feil fyr. - Hvem er Peter Lyman?
Assen kan vi treffe ham? Se hvem vi har med å gjøre?
Hva gjør vi her? Du aner ikke åssen han ser ut engang.
Jeg fant ingen bra bilder på nettet.
Og hva gjør vi om vi ser ham?
Hva lærer vi av å se ham? Hvis han ikke kveler en forbipasserende?
Aner ikke. Jeg improviserer.
Jeg burde være hjemme og øve på tryllingen.
Se på det som litt spenning i hverdagen.
Hei, spenning for meg er om jeg får sure oppstøt etter middag.
Har du familie?
Jeg hadde en kone, men hun heiv meg ut, tro det eller ei.
For så vidt...
Hun mente jeg var umoden.
Jeg hadde et bra tilsvar.
Men hun ropte meg ikke opp da jeg rakk opp hånden.
Sidney, det er ham.
- La oss følge etter ham. - Hvorfor det?
Vi trenger spor. Et sted må vi begynne.
Dette er ingen god ide.
Det er en veldig bra ide.
Kom an!
Vær forsiktig.
Ikke rør noe.
Knuser du noe her, må du vaske opp resten av livet.
Nå har du sett ham. La oss gå.
Jerry Burke. Lucys kiropraktor.
Det var ikke Peter Lyman engang!
- Jeg sa at bildene var uklare. - Lev vel og ha det bra, kjære.
Med all respekt. Men uten meg.
Jeg er sliten, lei og sulten. Jeg drar hjem.
Jeg skal se etter navnet ditt i ingressen.
- Nå blir jeg yndlingen din. - Hvorfor?
Jeg fant ut at Peter Lyman svømmer på Governors Club hver dag.
- Hva er Governors Club? - En privatklubb.
Pappas partner er medlem og kan ha med gjester.
- Kan jeg ta med en? - Pappa fikser det sikkert. Når da?
- Hva kan jeg hjelpe med? - Hei, vi er Fultons gjester.
- Vi skal ta en dukkert. - A, ja. Bassenget er nedenunder.
Er Peter Lyman her, forresten?
- Ja, han kom for litt siden. - Hvilken farge har han på badebuksen?
Vil du at fargene våre skal kollidere?
- Svømmer du? - Naturligvis ikke.
Det er god trening.
Ja, men når jeg går i vannet, flyter brillene av meg og ned i bassenget.
Sidney, det der må være ham.
Vær sikker. Jeg vil ikke svømme rundt etter enda en kiropraktor.
Han er veldig pen.
Han er like mye seriemorder som jeg er spiller for New York Jets.
- Åssen får vi møtt ham? - Aner ikke. De har et klassesystem.
Han er aristokrat, og vi er vanlige.
I følge systemet hans, regnes nok vi som berme.
Vi har sjansen nå som han er alene.
Du er ei pen jente. Du kan sikkert få han interessert i deg.
Spesielt om han er skrudd i huet.
Jeg kan ikke bare gå bort og si hei. Hva om han blir mistenksom -
- eller frastøtt, eller...
Drukne. Drukne!
Hør på meg. Jeg tar en kaffe. Få krampe, kom deg i vannet, plask i vei.
Jo, gjør det. Det er en bra ide.
Han blir nødt til å redde deg.
Og hvis ikke, skal jeg si fra til foreldrene dine.
Ta det rolig.
Det går bra.
Alt i orden?
- Her er vi. - Tusen takk.
- Går det bra? La meg hjelpe deg opp. - Tusen takk. Beklager.
- Jeg er ingen bra svømmer. - Det er OK.
- Fikk krampe i benet. - Her, strekk på det.
Det er lurt å strekke ut før man går i, da unngår man krampe.
Tusen takk. Jeg har ikke svømt på aldri så lenge.
Du er et nytt ansikt her. Nylig blitt medlem?
- Jeg er Fultons gjest. - Jack Fulton, ja. Fin fyr.
Jeg er Peter Lyman, forresten.
Son...
Jade. Jade Spence.
Jade Juilliard Spence.
- For et nydelig navn. - Takk.
Vi er Spence fra Palm Beach.
Ikke de Spence med rederiet?
Nei, min far driver med -
- sølv og gull, og boring... etter olje.
- Hva gjør du i London? - Besøker venner i Holland Park.
Flott. Hva driver du med, Jade?
Tja, jeg er... skuespiller.
Ja, jeg prøver på rollen som Desiré i den nye filmen til Mike Tinsley.
- Du er i hvert fall vakker nok. - Tusen takk.
Du, Jade, om du har tid, så holder far et hageselskap på søndag, på godset.
Jeg viser deg med glede rundt.
Landsbygden er så nydelig nå.
Lyder fantastisk. Kan jeg ta med far?
Faren din?
Se! Der er han jo.
Jeg var ute og hørte deg drukne. Jeg skyndte meg å drikke teen min.
Pappa, dette er Peter Lyman, som reddet meg.
Pappa...?
Ja, naturligvis, barn! Hun kan ikke svømme, hun her.
Synker til bunns som et blylodd. Et familietrekk. Mangel på oppdrift.
- Søsknene hennes har det slik også. - Gleder meg. Mr. Spence, ikke sant?
Da ses vi på godset på søndag.
- Hvilken søndag? Til revejakt? - Nei, pappa. Jeg forklarer etterpå.
- Jeg legger igjen beskjed i skranken. - Kom, barn.
Er du helt dum? Revejakt...?
Man må ta disse folka på deres egne premisser. Takk for papparollen.
Han tror jeg heter Jade Spence, så da blir du Mr. Spence.
Dette er for trøblete. Jeg vil ikke mer.
- Hele livet ditt er jo lureri. - Jeg er magiker.
Jeg vil ikke anmeldes eller deporteres eller arresteres for å forfølge folk.
- Han her er en storing. - Ja, det er stor sak.
Det var derfor Joe Strombel kom tilbake.
Hva så? Skal jeg ta ordre fra en klump ektoplasma?
- Dette kan gjøre susen for karrieren min. - Karrieren din er utmerket.
Du er i skoleavisen. Du har år foran deg.
- Greit. Jeg gjør det selv. - Jeg sa ikke at jeg ikke ville hjelpe.
Men det må gjøres ordentlig. Vi må legge hodene sammen.
Gjør vi det, vil det høres en hul lyd.
Se på dette stedet. Det mangler bare en vollgrav.
Dette kunne man venne seg til. Se her.
Der er han. Husk: Jade Spence.
Jade hvem?
Der er dere. Velkommen, Mr. Spence og Jade.
- Du ser henrivende ut. - Takk. Så nydelig det er her.
Det har vært i familien i 400 år. Litt vel overdådig etter min smak, men...
Hun sa: "Det mangler bare en vollgrav".
Flott vits, hva?
Min far, Stephen Lyman, dette er mine amerikanske venner.
A, Lord Lyman. Hallo.
Neie. Neie...
- Jeg har aldri truffet en Lord før. - Men det var den jarlen...
- Peter, skal du ikke vise dem rundt? - Absolutt. Har dere lyst til det?
- Svært så gjerne. - Skal vi ta koldtbordet først?
- Nei, pappa, vi ville se oss omkring. - Naturligvis, velsignede avkom.
Hva med en drink, så begynner vi innenfor?
Jeg elsker dette rommet. Vi sitter ofte her om kveldene.
Den engelske landsbygden! Elegant, men beskjedent.
Dere har gjort underverker her. Minner meg om Trollope.
- Du liker å lese Trollope? - Ikke forfatteren. En jente jeg kjente.
Kom, la oss gå opp og se på utsikten.
- Slutt å tulle! - Jeg sjarmerer ham.
- Prøv å huske ting! - Jeg bruker et minnesystem.
Hvis jeg vil huske dette askebegeret, -
- da tenker jeg på 50 askebegre i bastskjørt, dansende på en øde øy.
Hvor skal du?
- Dette er en av stuene. - Virkelig nydelig.
Det er oldefar. Der er bestefar og hans kone Lady Hayden.
Minner meg om bildet av tante Hillary i biblioteket.
Sprek dame, Hillary. Suffragette.
Døde av difteri. Eller var det almesyke?
Kom nå, pappa.
- Så vakkert. - Jeg elsker innsjøen. Fisker dere?
- Nei. - Det må jeg lære deg.
- Jeg har fanget litt laks. Økologiske. - Jeg også. Med fluefiske.
Liker du konserter? Jeg driver veldig med Filharmonien. Sponser dem faktisk.
Jeg pleide å spille fiolin.
Og jeg har en stor musikksamling.
Spiller dere?
Ja, jeg spiller forskjellig klassikere. Noel Coward og Shakespeare og...
Hun fikk pianotimer som liten, -
- men fingrene var for stutte.
- Hva med deg, Mr. Spence? - Jeg spiller munnharpe.
En liten metalldings du stikker i munnen.
Ble kalt "jødeharpe", men du vet åssen de er...
Et snev av antisemittisme, så...
- Du kan gjerne lære meg fluefiske. - Med glede.
Følg nøye med nå.
Trekk et kort. Hvilket du vil. Har du det?
Legg det i lommeboka. Fortell dem hvilket kort det var.
- Hjerter seks. - Si meg, var det denne hjerter seks?
- Jeg la det nettopp i vesken! - Sjekk kortet ditt.
Forbløffende!
Du er et strålende menneske, Claire. Det mener jeg virkelig. Velsigne deg.
Dere har vært en fin gjeng. Det sier jeg med all mulig respekt.
Dere er en pryd for rasen og en imponerende gjeng.
Må finne ut hvem som steller hekkene her.
Elgbusken hjemme er blitt pjuskete rundt hornene.
- Hva driver du med, Mr. Spence? - Jeg? Fast eiendom.
Nei, olje! Jeg drev med eiendom, -
- men det er så vanskelige å skaffe tomter i våre dager, spesielt utendørs.
Jeg sier ja takk til å spille poker i helgen.
Nå som vi ser hvor flink du er med kort ...kan vi stole på deg?
Fortell om deg selv. Alt dette er så nytt for meg.
- Hva vil du vite? - Hva du nå vil avsløre.
Dine håp og drømmer...
Jeg kommer fra en privilegert familie, som du ser.
Jeg var alltid ment for politikken.
Hobbyene mine er polo, og så eier jeg noen løpshester.
Var det en god start? Fortell om dine håp og drømmer.
Jeg liker å danse og gå på museer.
Jeg kan lage kinesisk mat. Om du vet om noen kina-restauranter...
Jeg er blitt veldig nysgjerrig på new age-fenomener.
- Som hva da? - Du vet, mystiske saker.
Som astrologi og krystaller og tarot.
Vet du noe om tarot?
Ikke egentlig. Jeg er mer vitenskapelig anlagt.
Hva ser du på?
Du har nydelig emalje.
Takk. Jeg har lyst til å be deg med ut og danse en dag. Jeg danser bra.
Aja, gjerne.
Får jeg tilstå noe?
Jeg elsker amerikansk aksent og synes du er morsom.
Det tar jeg som en kompliment.
Min nye sekretær skal sende deg en liste over de beste kinarestaurantene.
- Har du ny sekretær? - Ja, den forrige døde.
En ung dame. Hun døde brått av en blodpropp.
Obduserte de henne?
For et morbid tema. Har du aldri sett en engelsk hage? Kom, jeg har noen skatter.
- Kan jeg få si deg noe? - Antakelig.
Du er svært annerledes enn de kvinner jeg vanligvis treffer.
- Jeg håper det er bra. - Glemmer ikke synet av deg i badedrakt.
- Glad du likte den. Den var på tilbud. - Nettopp.
Du har en slik direkte og uformell væremåte. Det har du etter din far.
Flott.
Og du har en svært sensuell karakter. Men det vet du vel?
- Du er rask på labben. - Er jeg for pågående?
Nei! Du er nettopp blitt varm i trøya.
Er du romantisk? Jeg spør ikke om du tror på kjærlighet ved første blikk.
Men har du noensinne opplevd at det klinger i bjeller med det samme?
Beklager, jeg trenger dem. Jeg klarer ikke bruke linser.
- Ha det, ses til te en dag. - Det gjør vi.
Kunne kvalt deg, om du ikke holdt munn! Ikke si jeg er runnen fra dine lender!
Jeg vil bare sementere det at jeg er din far.
- Han er altfor bra til å gjøre noe galt. - Tro meg, han er ingen seriemorder.
Ville overraske meg veldig om han har drept en person.
- Han ba meg med ut og danse. - Perfekt strategi.
Sno deg inn som en rotte eller kakerlakk, og når smulene faller, analyserer vi dem.
- Takk skal du ha. - Se hva jeg har.
- "Betty G," hva er dette? - Noe han har rablet ned.
- Hvordan vet du det? - Jeg stjal den fra reiseveska hans.
- Hva er det med deg? - Det er et spor!
Det kan være tanten hans eller reisebyråagenten.
- Jeg er sen til middag. Blir du med? - Nei, ellers takk.
Ta plass der, du.
Peter ringte. Han ba oss begynne uten ham.
Da spiller vi.
Ute? Noen andre?
Beklager, folkens. Helt nedlesset på kontoret. Hvem vinner?
- Mr. Spence spiller bra poker. - Burde jeg ha visst.
Jeg kjøpte faktisk min første Rubens med en pokergevinst.
Et Rubens-maleri?
- Nei. Et smørbrød. - Jeg vil ha en drink...
Han spurte om jeg trodde på kjærlighet ved første blikk.
- Snakk om søtt. - Du svarte vel ja?
Jeg sa vi ikke har noe til felles. Helt forskjellig bakgrunn. Han liker det.
Hva med saken du skriver om ham? Hva handler den om?
Sondra?
TAROTMORDEREN SLAR TIL IGJEN
"Mary Thompson, en korthåret brunette, ble kvalt i Falconberg Place."
"Ved siden av liket av den prostituerte brunetten -"
"- lå Dødens kort fra tarot-stokken."
Når kom Peter på pokerkvelden?
Spør du om han hadde tid til å kvele noen, og så nå spillet? Ja, massevis.
Jeg må skyve følelsene til side og trenge dypere inn i saken.
Hva betyr det?
Vi vet hvor familien bor, vi kjenner hans omgangskrets, men ikke huset hans.
Her er vi.
- Dette er jammen nydelig. - Tusen takk.
- Har du mye selskapelighet? - Ja.
Du må tro jeg er overfladisk. Det er for det meste politisk.
A, nei, jeg synes du er kjempeflott.
For et nydelig maleri.
Det kjenner jeg igjen fra kunstbøkene.
Ja. Henry Moore. En gave fra ham til min far.
Så nydelig. Romersk eller gresk?
Romersk. Andre århundre etter Kristus.
Du har god smak. Jeg tror du vil like de ekte skattene nedenunder.
Her.
Dette er instrumentene mine. Rommet er klimakontrollert -
- for å beskytte skjønnhetene her.
Vi har samlet i årevis Dette er en Guarneri. Og en Stradivarius.
- Spiller du på dem? - Gud, nei. Vi låner dem ut.
De må spilles på.
Alle disse gamle instrumentene... Veldig romantisk.
- Skal jeg vise deg ovenpå? - OK.
- Hva heter du, vennen? - Wendy Beamish.
En stor applaus for Wendy Beamish.
Glad i deg, Wendy. Din første gang på en scene?
Jeg elsker denne damen av hele mitt hjerte.
Du er fantastisk, og det sier jeg med all mulig respekt.
- Har du fått molekylene knust før? - Nei.
Hun er nervøs. Ikke vær det. Det gjør ikke... veldig vondt.
Inn i boksen. Har du det fint?
- Bare bra. - Bevar roen.
Hører du meg? Kjenner du molekylene fordampe?
La oss få høre, vennen!
Husk disse tallene: 16, 21, 12.
16, 21, 12.
16, 21, 12!
Seksten... blå hester.
Tjueen jetfly. Og tolv dverger.
Tolv skrudde dverger!
Det var like flott som jeg trodde det ville være.
Du er nydelig.
Og tankefull?
Nei, ikke tankefull. Bare forvirret.
Kvinner er alltid så kompliserte etter elskov.
- Nydelig aftershave. Hva er det? - Yardley.
Har brukt den siden jeg var 16. Jeg er en trofast sjel. Må du ha dem på?
De er ganske sexy. Hvorfor lukter du så deilig?
Liker du det? Bare litt parfyme.
- Hvor skal du? - Jeg har en ide.
På tide å feire med litt champagne.
Jeg vil du skal bli. Jeg lager en rå eggerøre.
Bli.
Det er min mor.
Hun er pen.
Ja, men temmelig vanskelig.
Hvordan da?
Utro.
Kan du ikke bli? Intet ville glede meg mer.
- Dessverre. - Hvorfor ikke?
Far. Han kjenner seg... ikke så bra.
- Ingenting alvorlig? - Nei da. Bare et tannproblem.
Litt øm i nedre sju.
Jeg er nødt til å gå.
Tilbake til historien.
På scenen med dematerialiseringstrikset med en berte fra Manchester...
Gud vet hvor de får dem fra, hun likna på Sitting Bull.
Inn i greia med henne, og hun forsvant.
Alt bra. Hun er vekke.
Og plutselig dukker Strombel opp.
Ja, han er der inne! Kjempeapplaus fra publikum. Skulle vært sånn alltid.
- Hva sa han? - Han ga meg kombinasjonen til en safe.
- Aner ikke hvilken. - Jeg så ingen safe.
Vel, oppnådde du noe, bortsett fra en mulig graviditet?
Jeg så i hvert fall at moren, Lady Elanor, hadde kort, brunt hår.
Men... ikke prostituert?
Nei, hun er ikke prostituert.
Den hjernen din kan forbløffe!
Ro deg. Du blir så opprørt.
Jeg prøver bare å rede ut alle forgreiningene.
Jeg liker ikke dette! Det føles ekkelt. Jeg hater hele greia.
- Du vil at han er uskyldig. - Hva så?
Må være litt av en elsker. Med ett er du klar til å droppe saken.
Jeg må finne ut hvilken frokostblanding han spiser.
Vent, det er en kodelås på døren inn til musikkinstrumentene.
- Da er det en kombinasjon! - Jeg må inn der.
- Har du kombinasjonen? - Vi bryter oss ikke inn.
- Jeg må inn der. - Nei, det er ikke lov...
Tenk deg om! Han er sønn av en lord!
De tar oss til Tower of London og hugger hodet av oss!
Gjett hva? Peter Lyman har sendt deg blomster.
Jeg antar du heter Jade Spence?
- Ja, jeg er Jade. - Hva skjer?
Peter inviterer meg til selskap på lørdag.
- Jeg må kjøpe kjole. - Han har falt for deg.
- Han har falt for Jade Spence. - Hvem er hun?
En liksom-reporter som forelsker seg i den hun etterforsker.
Gud velsigne deg. Tenk på et kort. Hvilket som helst. Har du det?
Tenkte du kanskje på spar sju?
Forbløffende! Hvordan gjør du det?
Bare en hobby. Skulle øvd mer, men med oljebrønnene mine, så får jeg aldri tid.
- Din datter er uhyre vakker. - Du traff henne?
Vi er så stolte av henne. Hun har hatt et stort handikap. Lærevansker.
Vi tok henne til mange spesialister. Nå er hun nesten normal.
- Hun er sjarmerende. - Hvilket tegn er du?
- Jeg er vannmann. - Og tro?
- Mener du religion? Kristen. Og du? - Jeg er født i den jødiske trosretning.
Men da jeg ble eldre, konverterte jeg til egendyrkelse.
Jeg må snakke med deg.
Jeg skulle til å dra noen småmynter ut av nesa på Mrs. Quincy.
- Nå. - Unnskyld meg, jeg... Hvor?
Kan du slutte med de tulletriksene? Du skal liksom være forretningsmann.
Jeg sa det var en hobby. En rik handelsmanns hobby.
Gå ned og åpne musikkrommet.
- Du har kombinasjonen? - Nei, den er i den andre jakka.
- Dra hjem og hent den. - Nei, for den er på rens.
Det er problemet med en liten garderobe. Men jeg har et hukommelsessystem.
Der er du. Hygger du deg, Spence?
Storveies! Det minner om karnevalet vårt i Palm Beach.
Jeg var utkledd som narr. Hun som Petunia Pig.
- Det er noe jeg må spørre deg om. - Du hadde maske, ikke sant?
- Trenger du en drink? - Nei, ellers takk.
Det er åtte...
Åtte blå hester. Nei, to...
Det er ti... skrudde dverger.
Nei, tolv jetfly og åtte... nei.
Hyggelig å se deg, Ann.
Ro deg nå. Det var -
- åtte... åtte -
- budeier som melket, tre franske høner. Nei!
Seksten... vent, tjueen jetfly, -
- tolv skrudde dverger.
Eureka!
Straks tilbake. Skal bare på do.
Sidney?
- Sidney, er det deg? - Jeg er innelåst!
- Hva er kombinasjonen? - Jeg har helt glemt den!
- Så du Miss Spence? - Hun gikk nedenunder.
Seksten blå hester, -
- tjueen jetfly, -
- og tolv skrudde dverger.
Bra! Jeg trodde jeg skulle bli et slikt skjelett man finner når man kjøper et hus.
16, 21,12, klarte du ikke å huske det?
Minnesystemet feilet. Hva kan jeg si?
Hva er det egentlig vi ser etter?
- Vet ikke riktig. - Vel, ikke ødelegg noe.
Da blir vi tatt og gud vet hva.
Kan du vitsen om hvordan den franske hornspilleren sover med sin kone?
Sett den fra deg!
Unnskyld meg.
Det er bare instrumenter her.
Vi er helt på villspor.
- Hørte du det? - Ja...
- Kom. Vi går. - Det siste vi trenger er å bli tatt her.
Jade?
Der er du. Gjestene går snart.
Jeg viste far rundt. Han elsker engelske hjem.
Kjelleren din er imponerende. Jeg har en fin kjeller selv.
Ikke noe vin, men uten rotter.
La oss ta en drink. Jeg har ikke sett deg med et glass i hele kveld.
- Kan du bli i natt? Vær så snill? - Jeg kan ikke. Faren min...
Sjåføren min kjører ham hjem. Jeg kan ikke la deg gå. Du er for vakker.
Jade?
Klokken er fire. Hva gjør du?
Jeg fikk ikke sove. Tenkte det ville hjelpe med litt melk.
Får jeg spørre om noe?
Hva sier du til ikke å reise hjem når sommeren er over?
Det er da bevis godt nok!
Hva skal du si til politiet? Han eier en tarot-kortstokk?
Han kom seint til en pokerkveld?
Og moren hadde kort, brunt hår. Hvis vi anklager ham...
Da skjønner han at du er en pesete liten snik som har snodd'n, og dumper deg.
Jeg sier bare at vi må ha bevis. Særlig når det er Lord Lymans sønn.
Vi kan bare ringe inn et anonymt tips.
Politiet blir nedringt av skrullingtips. Ring om Peter Lyman, så legger de på.
Og er saken sann, vil jeg fortelle den.
Som Joe sa, få den først, men få den riktig.
Gratulerer med dagen.
A, tusen takk.
Hva er det? Du ser så slukøret ut.
Nei da. Jeg bare...
Bursdager gjør meg litt trist.
Det kan jeg forstå, men vi er ennå unge nok til å nyte gaver. Åpne.
- Oi, så nydelig. - Liker du det?
- Elsker det. - Flott. La meg...
- Det er alt for mye. - Jeg hadde lyst.
- Gråter du? - Nei, det er jeg for tøff til.
Men jeg får trange bihuler når jeg er trist.
Ikke vær trist. Det er bursdagen din.
Skulle gjerne ha feiret med deg i kveld. Men jeg må reise bort et par dager.
- Må du? - Ja, det gjelder forretninger.
- Vi kan feire når jeg er tilbake. - OK.
Tusen takk. Det er nydelig. Jeg skal tenke på deg når jeg går med det.
Du sa ikke at det var bursdagen din! Jeg skal by deg på en flott middag!
Liker du sånne McNugget-greier?
Hva med indisk? Liker du krydret mat?
Nei, jeg er ikke særlig sulten.
Men det blir du når de kommer med rekene i saltsyre.
Hva er det? Tenker du på Peter?
Nei... men det ville ikke overraske meg om han fridde en vakker dag.
Du kommer fra en ortodoks familie. Vil de godta en seriemorder?
Det er en dyr presang. Lyman-familien er rik.
Ja, nesten for overdrevent.
Best jeg gjør meg klar. Jeg har ikke funnet millionæren min ennå.
Gud, Sondra, for et rot.
Det baller seg på mot ham.
- Gud, det er deg! - Jeg sanset at du forelsket deg...
Det er bare indisier og tilfeldigheter.
- For mye røyk til ikke å være ild. - Du har sikkert tatt feil mange ganger.
Ikke nå. Men du har ikke nok til å trekke av ennå.
Går du for raskt fram, unnslipper han og troverdigheten din blir knust.
Du vil han skal være skyldig. Så du får ditt siste, store varp.
Jeg svinner! Sondra, ikke svikt meg!
Skulle ønske du svant for godt!
Jeg er ikke skapt til slikt. Jeg skulle rense tenner.
Dette brødet... Jeg kunne lagd et helt måltid bare av det.
Spiste jeg så mye brød, ville jeg vært ti kilo tyngre.
Jeg legger aldri på meg. Angsten virker som aerobics. Sånn får jeg mosjon.
Takk for at du tok meg ut på bursdagen min.
Du er datteren jeg aldri fikk. Nei da, jeg fleiper.
Jeg ville aldri ha unger. Har man det, hva da?
Man oppdrar dem, lider, passer på dem, -
- og når de blir voksne, beskylder de deg for å ha Alzheimer.
- Kunne du bodd i London? - Nei.
Jeg elsker London. Ikke misforstå.
Men bortsett fra språkproblemene, fikser jeg ikke å kjøre på feil side.
Hver gang jeg sitter i en bil, er jeg overbevist om at jeg vil krasje og dø.
- Sidney! - Hva er det?
- Det er Peter. - Du sa han var bortreist?
Det var det han sa.
- Kom an. - Men jeg har jo bestilt reker!
- Bare betal, OK. - Betale?
Det er bursdagen hennes.
- Kom igjen. - Kanskje han har en på si?
Han liker deg, men er seksuelt tiltrukket av henne.
- Takk, Sidney! - Hvor er sjåføren hans?
Det er vel hemmelig det han driver med.
- Jeg sa jo han gikk den andre veien! - Kan vi dra hjem nå, vær så snill?
- Tenk at han løy for meg. - Kanskje han skammer seg over noe.
Går i dameklær eller noe. Eller kanskje han danser folkedans?
Jeg vil helt sikkert føle meg teit når han forteller hva det er.
Sikkert. Ikke alt er dystert her i verden, bare nesten alt.
- Jeg ble kvalm av den maten. - Du rørte jo knapt cobrasalaten.
Hjelp! En dame er kvalt!
Hjelp! En dame er kvalt! Ring politiet!
Ring politiet! Mord!
Har noen en telefon?
- Kan det være Tarotmorderen? - Det er ham. De fant et tarotkort.
Elizabeth Gibson, korthåret brunette.
Vi burde ha gått til politiet før.
Du sa de ikke ville tro oss. Og kanskje ikke.
- På tide å gå til en ekte avismann. - Hva mener du med "ekte"?
En som lever. Vivians far har en venn i Observer.
Vel, svært levende og temmelig sjokkerende. Og en del indisier.
Men la meg gi en leksjon i profesjonell journalistikk.
Ingen avis ville noensinne trykke dette.
Hva? Hvorfor ikke?
Det ville være uansvarlig og injurierende.
Det er ikke annet enn spekulasjoner.
Hårreisende teorier som sverter en kjent mann, uten det aller minste bevis.
Så moren var en korthåret brunette.
Så han kom sent en pokeraften og sa han var bortreist, men ble tatt i løgn...
Jo, men hvem har tarotkort liggende under et fransk horn?
Det er ikke ulovlig å eie tarotkort og legge dem hvor man vil.
Dette vil ta seg dårlig ut i retten, og det er der dere ender.
Han blir nødt til å saksøke dere og avisen, og han vil vinne.
- Hva med å gå til politiet? - Vent litt.
La meg først fortsette min kjedelige forelesning.
Vivians far og jeg er gamle venner. Han sa du studerte journalistikk.
Du sa du fikk et tips.
Du vil ikke røpe kilden, men du har latt fantasien løpe løpsk.
Nei. Hva om kilden min er Joe Strombel?
Avdøde Joe Strombel?
Han ga en student en kjempesak før han døde, uten å følge opp selv?
Vi sa ikke førhan døde.
Han fikk saken før han døde, men døde før han fikk fulgt opp?
Hvorfor gi den til deg? Han ante ikke at han skulle dø.
Den kjøper jeg ikke. Jeg kjente Joe godt.
Hadde han et tips han trodde på, ville han fulgt det opp selv, -
- fra graven, om nødvendig.
Hva med at Peter var i nabolaget den kvelden mordet ble begått?
Jeg skjønner det er spennende å tro at man er på sporet av noe så stort.
Hun erpå sporet av noe! Hun er rene blodhunden.
Hun kunne solgt saken til alle tabloidavisene.
Nå som jeg har snakket om grundig journalistikk, -
- må jeg få sagt hvor katastrofalt det ville vært -
- om du hadde gitt stoffet ditt til en tabloid.
I dag arresterte politiet Tarotmorderen.
Og det er i hvert fall ikke Peter Lyman.
Alle avisene trykker det nå.
Det var en altmuligmann ved navn Henry Banks som tilsto.
Bank er paranoid og ga Scotland Yard opplysninger bare morderen kunne vite.
Han førte politiet til to nye lik. DNA og et avtrykk de fant, stemte.
Det lager jo en sprekk i saken din.
Men Henry Banks er Tarotmorderen.
Ikke Lord Lymans sønn.
Vel, jeg svever ikke akkurat.
Får jeg tak i Joe Strombel, så dreper jeg ham.
- Håper bare at Peter tilgir meg. - For hva da?
Jeg er ikke Jade Spence, men en masete ambisiøs skolejente full av løgn.
- Han løy også. - Løgnene hans blekner i sammenlikning.
Gift deg med ham som Jade Spence.
Du behøver ikke være Sondra Pransky mer.
Jeg vil ikke måtte gi deg farsdagsgave hvert år.
Vet ikke åssen jeg skal si dette, men du er adoptert.
Din mor og jeg var på barnehjemmet, vi ville ha et handikappet barn og...
Endelig. Bare du og jeg i helgen.
- Tenkte du ville like deg her. - Det er nydelig.
- Peter, jeg har noe å tilstå. - Gud, det har jeg også.
La meg først.
Nei, la meg. Det har plaget meg i hele dag. Jeg vil ha det av veien.
Da jeg sa jeg skulle på forretningsreise, da løy jeg.
- Jeg vet det. - Vet du det?
- Jeg så deg. - Hva?
- Jeg var ute på middag og... - Med faren din?
- Faktisk... - Det er ikke viktig.
Sannheten er... at et av fars selskaper slår seg sammen med et i Midtøsten.
En svært følsom situasjon, og vi ville ikke la pressen få snusen i det.
- Beklager hemmelighetskremmeriet. - Nei da, det er helt greit.
Det er jo dine egne hemmeligheter.
Så faren din tok deg med ut, og da så dere meg. Uff da.
Jeg hater å måtte lyve.
Hva?
- Peter, jeg... - Ja, Jade?
- Peter... - Ja, hva var det du ville si?
- Det er ingenting du kan si som... - Jeg heter ikke Jade Spence.
Ikke?
Nei. Jeg heter Sondra Pransky. Og far er ikke faren min.
Han heter Sidney Waterman og er magiker.
Jeg studerer journalistikk. Ikke spør hva slags ville opplysninger vi fikk, -
- som fikk oss til å tro at du var Tarotmorderen.
Jeg kjente deg ikke da.
Men da jeg ble kjent med deg, skjønte jeg at det ikke var sant.
Og nå har politiet tatt ham.
Jeg falt jo selvsagt for deg underveis, og nå har jeg skjemt meg helt bort...
Hvem sa dette?
En avismann. Han er død nå.
Han var lysten på en siste sak.
Jeg skjønner det om du aldri vil snakke med meg mer.
Miss Pransky, jeg er overhodet ikke sint -
- for du har reddet dagen for meg!
Bare å tro at jeg kunne være en slik dramatisk, oppfinnsom djevel. Nydelig.
Det sprøeste og morsomste jeg har hørt. Vent til de får høre det på klubben.
- Peter? - Ja, kjære?
- Jeg må spørre deg om noe. - Spør i vei.
Hvorfor gjemmer du en tarot-kortstokk i musikkrommet?
Hvordan vet du om den?
Jeg var så paranoid, så jeg snek meg inn.
Den skulle være en overraskelse. De er fra Viktoriatiden. Du sa du likte slikt.
Du er så snill, og jeg føler meg så dum!
Synd og skam, vi glemmer det nå.
La oss bare... Nå som vi har bekjent våre synder, la oss komme videre.
Jeg vil høre om den ekte deg.
Jeg vet at jeg vil elske det.
Så du snek deg inn på musikkrommet?
Han smøg seg rundt på grunn av private forretningssaker.
- Som jeg ikke kan snakke om. - Jeg kjøper det ikke.
Mannen er en løgner og en morder. Barn, jeg vet hva jeg snakker om.
Husker du at jeg fant et spor på godset, og du trodde jeg var sprø?
- Det har jeg trodd så ofte. - Husker du det lille sporet?
- Ja, Betty G. - Ja, Betty G.
Jeg sjekket alle ofrene.
Hun som ble drept den kvelden vi så Peter het Elizabeth Gibson.
- Og? - Betty står ofte for Elizabeth.
Kom an, Sidney, det er for drøyt.
Sett at man vil kverke noen og ikke bli tatt.
- Ingen vil vel bli tatt. - Han vil kvitte seg med Betty Gibson.
En fyr med skikkelig stil, har begått en serie drap, med tarotkort.
- De sa han var klin gæren. - Han kjøper tarotkort og gjemmer dem.
La oss si han gjemmer dem i et fransk horn, i et musikkrom.
- I et fransk horn! - Jeg gidder snart ikke mer.
Jeg sier ikke at han har myrdet alle, bare Elizabeth Gibson, -
- og lot det se ut som et av tarotmordene.
- Henry Banks tilstod alle drapene. - Han er sinnsforvirret!
De liker å skryte når de blir tatt.
Purken vil legge alle uløste mord på Henry Banks.
- Nå som de endelig har tatt en fyr. - Peter kunne ikke skade en flue.
Hva med en flue som kan snakke?
Hvorfor skulle Peter drepe en prostituert?
Slike kontakter tar seg dårlig ut på CV'en hans.
Har du gått fra vettet? "Peter blir utpresset av et ludder"?
Hva putter du i kosttilskuddet?
Det ville ødelegge omdømmet hans!
Tar du med vannet ut?
Kan jeg si noe? Joe Strombel ville ikke være enig med deg.
Selv bra reportere kan ta feil.
Han tok ikke feil. Det er utpressing...
- Du ser alltid et halvtomt glass! - Nei, halvfullt med gift.
- Og du vil drikke det! - Du mangler journalistinstinktet.
Du tryller bort tørklær og klipper slips. Gå tilbake til kortkunstene.
- Fortalte du henne det? - Ja.
Og jeg lot som om det kom fra meg.
Hun vil ikke høre på meg.
Ja, jeg er bekymret for henne.
Jeg tror ikke vi vil ses igjen.
Vel, er det en sak, så vil hun få tak i den for deg.
Det er grenser for hvor mange ganger man kan lure Døden. Jeg har brukt mine.
Pass på henne, hun er en ålreit jente.
Sjekk tarotkortene hans og se om det mangler et kort.
Jeg er journalist.
Jeg skriver om Elizabeth Gibson og vet hun bodde her.
Kjente henne ikke. Så henne knapt. Hun var stille av seg.
Jeg vet hva hun jobbet med, men om hun tok med kundene hit, vet jeg ikke noe om.
Unnskyld, jeg er... journalist.
Jeg skriver om... Elizabeth Gibson.
Er det noe du vet om henne...
Hvilken avis er du fra?
Washington Post.
Jeg er en av toppjournalistene.
Så du "Alle presidentens menn"? Jeg var han korte fyren.
Hvorfor er en amerikansk avis interessert i dette?
Vi kjører en svær sak om det. Reise og fritidsseksjonen -
- har et stort oppslag om steder å unngå. Så jeg...
Du vil tjene på det.
Greit, jeg kjente Betty Gibson.
Hun var veldig tøff, men jeg synes ikke hun fortjente å dø.
Sa du Betty Gibson?
Alle kalte henne Betty.
Jaså? Kjente du noen av kundene hennes?
Hun kjente millioner av menn. Hun var veldig sexy.
Ikke at man kan se det på bildene.
Hun var egentlig en vakker blondine. Slike menn faller for.
Blondine? Men bildene i avisene...
Hun klippet det og farget det svart.
Kanskje for å behage en av de faste kundene.
Hadde hun faste kunder?
En i hvert fall. De bruker alltid falsk navn.
Men det var en rik fyr hun så ofte.
Og han het... Peter.
Hva mer enn Peter?
Peter Yardley? Yardley.
Hallo, det er Mr. Spence.
Sid Waterman Spence.
Mr. Sid Waterman Spence. Hvor har jeg ringt nå?
Hallo, Sidney. Det er Peter Lyman.
Sondra og jeg tilbringer helgen på fars landsted. Du kunne blitt med.
Det går bra. Hun ga meg dette nummeret. Får jeg snakke med henne?
Ja, et øyeblikk.
Hei, Sidney.
Jeg har en masse opplysninger.
Jeg snuste litt rundt om hun Gibson.
Hun ble kalt Betty!
Og hadde et langvarig forhold, et spesielt forhold, til en viss Peter.
Etternavnet stemmer ikke, men det er sikkert han.
Dette er sprøtt. Slutt å bråke. Saken er avsluttet.
Hør da. Alt stemmer.
Du er alene med en veldig, veldig farlig mann.
Det var to veldig'er. Kom deg tilbake til byen nå.
Hvis jeg trodde det var et snev av bevis, ville jeg ikke la følelsene rå.
Jeg er helt på tuppa etter ham og kan ikke gruble over konspirasjonsteorier.
Jeg er sikker på at han drepte henne og lot det likne et tarotmord.
Du ser det ikke, for du er helt blendet.
Dette er sprøtt! Jeg vil ikke snakke mer om det!
La meg nyte denne helgen.
Ikke gi meg paranoide tanker!
- Er Sidney OK? - Ja da.
Jeg er virkelig glad i Sidney, men han mangler noe på loftet. Han er sprø.
Hvordan da?
Vi snakker om det siden. Jeg skifter.
Ja? Morn, sir.
Min datter er på landet med Mr. Lyman.
Jeg skal kjører dit senere, og hun ba meg ta med den røde genseren hennes.
- En rød genser? - Tomatrød, som en brannbil. Rød.
Jeg forstår. Rød. Jeg skal se om jeg finner den.
Sir?
Jeg sjekket bare Stradivariusen.
Jeg spiller litt fiolin selv: Prokofief, Bartók, Hot Canary.
Det er bare Mr. Lyman som kjenner kombinasjonen til det rommet.
Ja, men han ga meg den i tilfelle noe skjedde.
Livet er lunefullt. Et slag, en plutselig blodpropp, lynnedslag...
Kjære, jeg liker deg virkelig. Du er en fantastisk kvinne, en pryd for rasen.
Du fant ikke genseren? Hun har sikkert glemt den i et annet soveværelse.
Da drar jeg. Vi ringes. La oss spise lunsj en dag.
Mr. Lyman? Mr. Spence var her, og han var nede i musikkrommet.
Fortell.
Det var høyst usedvanlig. Mr. Spence så etter sin datters genser.
Plutselig var han i musikkrommet. Jeg tror han hadde drukket.
Ja.
OK, Margaret, takk. Ha det.
Er alt OK?
Ja, det blir det.
Så hyggelig å være her med deg, borte fra... resten av verden.
Ja, jeg kommer hit ofte for å lese og fiske. Det er ørret her.
- Hva tenker du på? - Vil du virkelig vite det?
- Bare hvor ironisk og tragisk livet er. - Hvordan det?
At jeg traff deg ved å redde deg fra å drukne, og synes du var så fortryllende.
Nå er ringen sluttet, og du må drukne.
Hva?
Jeg antar Sidney har bekreftet at jeg drepte Betty Gibson.
Men det var ingen annen utvei.
I begynnelsen skjulte jeg hvem jeg var, -
- men etter hvert fant hun ut hvem jeg var.
Hun maste ustanselig om penger. Det kunne jo ikke fortsette.
Hele mitt liv og karriere ville til enhver tid være slave av hennes humør.
Så jeg studerte tarotsaken. Tenkte ut planen. Resten vet du jo.
Om du gjør meg noe, finner Sidney ut om det!
Du drukner i en båtulykke, og Sidney dør senere i kveld.
Ingen vet om forholdet deres. Dere er jo ikke far og datter.
Ingen vil etterforske en taskens... Hører du etter?
Ingen vil etterforske en taskenspiller ved navn Splendinis dødsfall.
Hjelp! Hjelp meg, noen!
Veldig stille her, ikke sant?
Det er fordelen med en egen innsjø.
Ligg unna meg!
Ja... Politiet.
Dette er Peter Lyman. Send politiet.
På Lyman-godset.
Det har skjedd en fryktelig båtulykke. En kvinne har druknet. Kom øyeblikkelig.
De tror de vet hvor liket er.
Jeg beklager.
Da jeg sist så henne, -
- sa hun at hun ville gå og kommunisere med naturen.
Hun ville ha litt fred og ro.
- Hun var ikke deprimert? - Nei. Hvis hun ikke skjulte det, da.
- Du hørte ingen rop om hjelp? - Nei, jeg hørte på musikk her inne.
Det er så ironisk. Jeg traff henne første gang da jeg reddet henne fra å drukne.
Hun var en veldig dårlig svømmer.
Jeg bare lot som i bassenget.
Jeg var egentlig kaptein på Brooklyns svømmelag.
Fascinerende. Lyman mister en mansjettknapp hos en prostituert -
- som så blir myrdet av Tarotmorderen.
Den prektige karen omgikks risikable damer.
Dessverre for Elizabeth Gibson bestemte hun seg for å utpresse ham.
Nydelig skrevet, og noe av det beste undersøkende journalistikk på lenge.
- Avisen vår er stolt av å trykke det. - Jeg må dele æren med Joe Strombel.
Han lærte meg uendelig mye.
Og den avdøde Sidney Waterman, Splendini.
En fin fyr som hjalp til med saken, og som jeg ikke kunne klart meg uten.
Sidney, hvor du enn er, -
- jeg vil aldri glemme deg.
Hvordan havnet du her?
Klarte ikke å venne meg til å kjøre på feil side av veien!
Jeg kjørte ut på landet. I USA hadde jeg blitt en helt. Jeg hadde reddet henne.
Men her, det er ulempen ved London. Teateret er bedre, indiske restauranter.
- Hva drev du med? - Jeg er Splendini. Tryllekunstner.
Skal jeg vise dere? Har vi tid til et korttriks?
- Jeg tror vi har en evighet. - Jeg skal vise dere et lite triks.
Det vil jeg si, fra bunnen av mitt hjerte, virkelig.
Med all mulig respekt, dere er en fantastisk gjeng. Jeg elsker dere.
Og jeg føler at det blir gjengjeldt.
Dere er kanskje døde, men ikke motløse.
Ikke se på døden som et handikap.
Jeg stammet som barn, men med stå på-humør og iherdighet kan alt skje.
Ta et kort, Alma. Hvilket som helst. Kom igjen, kjære. Fantastisk.
SLUT Tekster: Leif Helgeland og Trine Borg